Radio Slobodna Evropa,  31. januar, 2008. emisija  “MOST”  

Omer Karabeg:  Gospođo Bećirević, zašto vi mislite da u Srbiji ne postoji politička volja da se Mladić uhapsi? 

Edina Bećirević:  Zato što, kao što sam već rekla, mislim da se preko Ratka Mladić može mnogo lakše dokazati povezanost države Srbije sa genocidom u Bosni i Hercegovini. Dosije Ratka Mladića je dio tajnih dokumenta Vrhovnog savjeta odbrane koje Srbija nije htjela da prezentira  Međunarodnim sudom pravde u slučaju tužbe Bosne i Hercegovine protiv Srbije za genocid. Ukoliko bi taj dosije bio dostupan Haškom tribunalu moglo bi se dokazati da je Ratko Mladić radio u interesu države Srbije u okviru udruženog zločinačkog poduhvata genocida u Bosni i Hercegovini. Otkrivanjem tih dokumenata Vrhovnog savjeta odbrane i otkrivanjem Mladićevog dosijea na površinu bi isplivali mnogi dokazi koji bi otvorili moguhnost da se pokrene revizija postupka pred Međunarodnim sudom pravde i dokaže odgovornost Srbije za genocid u Bosni i Hercegovini, jer nije samo riječ o Srebrenici nego o genocidu u cijeloj Bosni i Hercegovini u periodu 1992. do 1995. godine. Mislim da je to razlog zbog kojeg je isporučen Karadžić onda kad su svi očekivali Mladića, i bojim se da je to razlog zbog kojeg nikada nećemo vidjeti Mladića u Hagu, mada bih voljela da budem u krivu i da sutra kažem da sam to pogrešno procijenila.
Edina Bećirević:  Ratko Mladić je primao platu od Srbije, a poznato je da onaj ko financira rat drži i ključ rata. Osim toga, mislim da potcjenjujete važnost tih dokumenata Vrhovnog savjeta odbrane. Ne bi Srbija toliko energije utrošila da te dokumente drži pod embargom i napravila pogodbu sa Karlom del Ponte i sa Haškim sudom da ti dokumenti ne budu korišteni nigdje drugo osim u slučaju Milošević, da oni nisu toliko bitni za dokazivanje povezanosti Srbije sa genocidom u Bosni i Hercegovini. Uostalom, u slučaju Milošević sudsko vijeće Haškog tribunala potvrdilo je u međupresudi da je postojao udruženi zločinački poduhvat Srbije, odnosno Miloševića, i kolaboracionista iz Republike Srpske da se počini genocid nad bosanskim muslimanima. S obzirom da dokumenti Vrhovnog savjeta odbrane nisu korišteni u procesu pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu, a oni su smoking gun, dakle ključni dokaz, izostalo je dokazivanje odgovornosti Srbije za genocid u Bosni i Hercegovini. /boldirao SH/
 Ja sam vidjela neke od tih dokumenata, koji su trebali biti tajni, a zapravo su igrom slučaja postali javni, kao što je, recimo, zapisnik sa sastanka najvišeg političkog i vojnog rukovodstva Savezne Republike Jugoslavije u Dobanovacima 25. avgusta 1995. godine gdje jasno vidimo postojanje udruženog zločinačkog poduhvata. Tom sastanku su su prisustovali i Mladić i Karadžić. Uostalom, ako ti dokumenti uopće nisu važni zbog čega Srbija i dalje insistira na njihovoj tajnosti? 
Edina Bećirević:  Zanimljivo je da se baš u tom dokumentu kaže da su sankcije samo formalne. Kad jedan crkveni zvaničnik, koji je učestovao na tom sastanku, kaže: “Sankcije se moraju skinuti“; Milošević mu odgovori: “Ma, sankcije su samo zbog svijeta. Sankcije su samo formalne“.